- Učlanjen(a)
- 10.07.2010
- Poruka
- 2.773
Kada dete ne prestaje da psuje
Može se desiti da vaše dete između dve i po i tri godine starosti nauči od druge dece „nevaljale“ reči, psovke i nepristojne izraze. One su za njega nešto veoma smešno, dok su za vas jednostavno proste i neprikladne. Upravo u ovom razdoblju mališani dolaze do saznanja da, kao i odrasli, mogu dozvoliti sebi da budu mlačice vulgarni. Ako pokažete svom detetu da ste zaprešaćeni, postoji velika verovatnoća da će se oduševiti onim što je učinilo.
Nemojte mu pretiti, jer će ono još brže popunjavati svoj rečnik ovakvim rečima. U početku ćete jednostavno prelaziti preko takvog govora, skrećući detinju pažnju na nešto drugo. Ako ono uporno upotrebljava slične reči, recite mu mirno da ne volite da ih slušate, da drugi ljudi takođe ne vole da ih čuju i da ne želite da ih ono više upotrebljava.
Da li vaša deca psuju, koriste li tkz ružne reci u svom govoru?
Koliko im branite to, a u kojoj meri dozvoljavate?
Mislite li da je ovo još jedna faza odrastanja kroz koju moraju svi proci ili samo odraz kućnog vaspitanja i nedostatak kulture?
Kada dete ne prestaje da psuje
Skoro da ne postoji dete koje bar u nekom trenutku nije opsovalo, ali neka deca to čine znatno više nego neka druga. Deca, ponekad, umeju da budu izuzetno uporna s psovkama, što izluđuje roditelje kojima nikako ne uspeva da oduče dete od te ružne navike.
Deca od dve, tri, četiri godine, kada psuju, to u principu čine bez stvarnog shvatanja šta je to što govore, samo im se dopada reakcija odraslih koji to čuju - oni se nekada smeju, a nekada ljute, ali retko kada se ozbiljno naljute, po principu "šta zna ovako malo dete šta je psovka". Zaista, i ne zna, i psovanje najčešće spontano prođe, kad detetu dosadi. Međutim, u malo kasnijem uzrastu (sa sedam godina, na primer), dete već bolje shvata značenje psovke i tada je psovanje već znak agresije.
Nekada se roditelji nadaju da će dete, ako ga upišu na više sportova i tako mu obezbede da potroši nagomilanu energiju, biti manje sklono psovanju. To često i bude slučaj - dete se na treninzima "isprazni" i posle toga bude relativno mirno. Međutim, ponekad, ono nastavlja da psuje i tu ni batine ne pomažu - samo ga još više razbesne.
U ovakvim slučajevima ispoljavanje agresije roditelja prema detetu neće biti od pomoći. Detetu očigledno nešto smeta, inače se ne bi tako ponašalo. Da ne bude zabune, ne tvrdimo da dete treba da pustite da radi baš sve što hoće, ali u ovakvom slučaju, ne bi bilo loše sačekati da ono bude u dobrom raspoloženju, a onda s njim blago i uz puno ljubavi razgovarati i pokušati da saznate šta je to što mu smeta, zbog čega je toliko agresivno prema vama. Možda mu nedostaje vaša pažnja, a ne nalazi drugi način da je privuče? Moguće je da ima neki problem koji ne ume da reši, a ne zna kako da vam o tome ispriča?
Jednom kada se reši problem koji izaziva agresivnost deteta, trebalo bi da psovanje prestane. Ako je potrebno, nemojte se stideti ni da potražite pomoć terapeuta (psihologa koji se bavi decom i njihovim problemima) - to vas neće učiniti lošom ni nesposobnom majkom, već naprotiv, majkom koja se na svaki mogući način trudi da pomogne svom detetu.
Izvor: Krstarica
Može se desiti da vaše dete između dve i po i tri godine starosti nauči od druge dece „nevaljale“ reči, psovke i nepristojne izraze. One su za njega nešto veoma smešno, dok su za vas jednostavno proste i neprikladne. Upravo u ovom razdoblju mališani dolaze do saznanja da, kao i odrasli, mogu dozvoliti sebi da budu mlačice vulgarni. Ako pokažete svom detetu da ste zaprešaćeni, postoji velika verovatnoća da će se oduševiti onim što je učinilo.
Nemojte mu pretiti, jer će ono još brže popunjavati svoj rečnik ovakvim rečima. U početku ćete jednostavno prelaziti preko takvog govora, skrećući detinju pažnju na nešto drugo. Ako ono uporno upotrebljava slične reči, recite mu mirno da ne volite da ih slušate, da drugi ljudi takođe ne vole da ih čuju i da ne želite da ih ono više upotrebljava.
Da li vaša deca psuju, koriste li tkz ružne reci u svom govoru?
Koliko im branite to, a u kojoj meri dozvoljavate?
Mislite li da je ovo još jedna faza odrastanja kroz koju moraju svi proci ili samo odraz kućnog vaspitanja i nedostatak kulture?
Kada dete ne prestaje da psuje
![27neprestajepsuje.jpg](http://zivot.krstarica.com/uploads/pics/27neprestajepsuje.jpg)
Skoro da ne postoji dete koje bar u nekom trenutku nije opsovalo, ali neka deca to čine znatno više nego neka druga. Deca, ponekad, umeju da budu izuzetno uporna s psovkama, što izluđuje roditelje kojima nikako ne uspeva da oduče dete od te ružne navike.
Deca od dve, tri, četiri godine, kada psuju, to u principu čine bez stvarnog shvatanja šta je to što govore, samo im se dopada reakcija odraslih koji to čuju - oni se nekada smeju, a nekada ljute, ali retko kada se ozbiljno naljute, po principu "šta zna ovako malo dete šta je psovka". Zaista, i ne zna, i psovanje najčešće spontano prođe, kad detetu dosadi. Međutim, u malo kasnijem uzrastu (sa sedam godina, na primer), dete već bolje shvata značenje psovke i tada je psovanje već znak agresije.
Nekada se roditelji nadaju da će dete, ako ga upišu na više sportova i tako mu obezbede da potroši nagomilanu energiju, biti manje sklono psovanju. To često i bude slučaj - dete se na treninzima "isprazni" i posle toga bude relativno mirno. Međutim, ponekad, ono nastavlja da psuje i tu ni batine ne pomažu - samo ga još više razbesne.
U ovakvim slučajevima ispoljavanje agresije roditelja prema detetu neće biti od pomoći. Detetu očigledno nešto smeta, inače se ne bi tako ponašalo. Da ne bude zabune, ne tvrdimo da dete treba da pustite da radi baš sve što hoće, ali u ovakvom slučaju, ne bi bilo loše sačekati da ono bude u dobrom raspoloženju, a onda s njim blago i uz puno ljubavi razgovarati i pokušati da saznate šta je to što mu smeta, zbog čega je toliko agresivno prema vama. Možda mu nedostaje vaša pažnja, a ne nalazi drugi način da je privuče? Moguće je da ima neki problem koji ne ume da reši, a ne zna kako da vam o tome ispriča?
Jednom kada se reši problem koji izaziva agresivnost deteta, trebalo bi da psovanje prestane. Ako je potrebno, nemojte se stideti ni da potražite pomoć terapeuta (psihologa koji se bavi decom i njihovim problemima) - to vas neće učiniti lošom ni nesposobnom majkom, već naprotiv, majkom koja se na svaki mogući način trudi da pomogne svom detetu.
Izvor: Krstarica
Poslednja izmena: