Istraživanje „Blica“ potvrdilo da korupcije ima gotovo svuda
Urbanisti traže mito i do 10.000 evra
Izvor: Blic Hana Dunđerov Ivana Kupek| 25. 02. 2011. - 00:02h | Foto: A. Kamasi
NOVI SAD - Čak 40 odsto Novosađana doživelo je da im neko zatraži mito, a još 34,2 odsto poznaje osobe koje su dale novac da bi dobile protivuslugu. Ubedljivo najčešće mito se daje saobraćajcima, u proseku oko 10 evra, a najdeblje koverte primaju službenici iz sektora urbanizma, do 10.000 evra, pokazalo je istraživanje „Blica”.
U istraživanju koje je trebalo da pokaže koliko je korupcija rasprostranjena u Novom Sadu, učestvovalo je 100 ispitanika različitog pola, starosti i socijalne strukture. Koliko je situacija crna, ilustruje podatak da čak 83 odsto građana iz prve ruke zna primere korupcije, od čega je 40 odsto aktera, još 34,2 odsto u familiji ima osobu koja je dala mito, a desetak odsto o tome je slušalo od svojih prijatelja.
Nezvanični cenovnik „usluga” u evrima
Za pijanstvo 150 evra
Čak 28,5 odsto Novosađana bilo je spremno da prizna da je otvoreno nudilo mito, a tek 17 odsto ljudi ima tu privilegiju da živi u svetu u kome nema korupcije.
Svaki peti ispitanik je bar jednom u životu dao mito saobraćajcu, i to od 1.000 do 3.000 dinara, zavisno od prekršaja – prekoračenja brzine ili prolaska kroz crveno.
– Bio sam pripit kada sam sleteo u jarak. Niko nije povređen, ali kasko mi ne bi bio isplaćen da se videlo da imam alkohola u krvi. Policajac mi je otvoreno tražio 150 evra da lažira dreger – priča Novosađanin M. N. (36).
Neki od ispitanika navodili su da su čuli za podmićene inspektore, a poslednji inspektor koji je u Novom Sadu priveden zbog mita bio je Zoran Gavanski, bivši načelnik Odeljenja za narkotike, uhapšen u akciji „Sablja” jer je primao novac i poklone od Dušana Spasojevića iz zemunskog klana: „reno klio“, gliser, dva mobilna telefona, novac...
Lekarima novac dalo 15 odsto ljudi
Medicinskom osoblju mito je dalo čak 15 odsto ispitanih, a ustanove koje se najčešće pominju su Betanija, hirurgija Kliničkog centra i Institut za onkologiju. U porodilištu novac se najčešće uzima za: prisustvo babice na porođaju (100 evra), carski rez (od 500 do 800 evra) i epiduralnu anesteziju (150 evra, plus 350 evra za dolazak lekara).
– Pre tri godine, u nekoliko navrata mi je traženo od 50 do 100 evra za prijem majke na Kliniku za interne bolesti kojoj je život visio o koncu. Mogla bih prstom da pokažem ko mi je tražio novac – kaže Miroslava Radosavljević, službenica iz Novog Sada.
Sudije najpoštenije
U Novom Sadu ili rade najpoštenije sudije na svetu ili se niko ne usuđuje da o ovoj temi javno prozbori. Jedine optužbe pale su na račun veštaka, čije se usluge mogu prilagoditi zahtevima klijenta za nekoliko stotina evra. Takođe, ne pamti se da je ijedan sudija ikada priveden pod ovako teškom optužbom.
Novac traže i pojedini hirurzi, i to od 400 do 1.500 evra. Novosađaninu D. D. (64) hirurg je tri puta skidao dete sa upalom slepog creva sa plana za operacije dok nije dobio 400 evra. Ako je verovati ispitanicima, ipak se najveće svote daju na Institutu za onkologiju, gde se pominju i „uplate” od 2.000 evra. Konkretne optužbe ipak nisu iznete, osim 2005. godine kada je u žiži javnosti bio Institut za kardiovaskularne bolesti i snimak pacijenta Dragana Bjeljića koji je tvrdio da je ženinu operaciju platio 6.500 evra, ali je krivična prijava izostala. Jedina hapšenja u gradu dogodila su se u Vojnoj bolnici, a postupci su još u toku.
Velike svote od 4.500 evra traže se za sređivanje invalidske penzije, u šta se uverio novinar „Blica” na sastanku sa činovnikom Miletom, posrednikom u lancu korupcije. Za podmićivanje lekarske komisije dovoljno je „samo” 200 evra.
– Ginekolog me je poslao na bolovanje, a komisija je odbila da ga produži. Posle tri odbijanja, shvatila sam lekciju i pronašla lekara kome sam dala 200 evra – priča Z. M. (26).
Polaganje ispita do 2.000 evra
Ista tarifa važi i za unapred doturena ispitna pitanja na fakultetima. Student koji preko posrednika, svog kolege, doturi ovu svotu do asistenta ili profesora, garantovano će biti prvi prozvan na ispitu i izvući prvu kartu sa poznatim pitanjima. Direktna kupovina ispita od samog profesora košta od 1.000 do 2.000 evra, a na nju se odvaže samo oni čiji roditelji poznaju profesore ili studenti koje su kontaktirali posrednici. Preko posrednika moguće je, tvrdi G. S. (26), kupiti i diplomu zanatlije i to za 1.300 evra, a hapšenje jednog od profesora Elektrotehničke škole V. V. (47) pokazalo je da pozitivna ocena u ovoj školi staje 400 evra.
Podmićivanje novinara
Da u svakom žitu ima kukolja, potvrđuje i podatak da je korupcija očigledno rasprostranjena i među novinarima. Novinari „Blica” su u nekoliko navrata bili i sami u situaciji da odbijaju „poklone” u vrednosti od 100 do 2.000 evra.
I tarife činovnika izražene su u stotinama evra: uknjižba stana (300 evra), brisanje prijave komunalnih inspektora (100 evra), usluge tržišne inspekcije (600–700 evra), inspekcije rada (300 evra). Za dokumente se plaća od 20 do 100 evra, izuzev tehničkog pregleda kola koji košta 2.000 dinara. Ubedljivo najveći keš, tvrde upućeni, daje se u urbanizmu – od 2.000 do 10.000 evra. Tu podmićivanje počinje već prilikom obezbeđivanja zemljišta kada se jednom kupcu daje četiri puta veća svota od tržišne vrednosti.
Upravo zbog toga što teško dolaze do placa, investitori čine sve da bi odobrenje za izgradnju stiglo i pored toga što će zgrada biti sprat viša, nekoliko metara šira ili duža. Novac se ne žali kroz celu proceduru sticanja urbanističko-tehničkih uslova do izdavanja odobrenja za izgradnju koje je zeleno svetlo za izlivanje temelja. Koverte za „podmazivanje” teže od 2.000 do 10.000 evra, što je, tvrde naši izvori, do sada najveća suma.
Sledeća tačka u podmićivanju je odobrenje za izgradnju po izmenjenoj dokumentaciji, koje se izdaje investitoru ukoliko je iz „objektivnih razloga” baš morao da odstupi od prvobitnog plana. Tu je i upotrebna dozvola, koja omogućava da počne useljavanje. Ostale sitne „usluge” staju znatno manje i obično se rešavaju sa do 500 evra.
Nije isto biti velika ili mala riba u građevinarstvu. Onima najvećima ne treba puno koverata, jer priču završavaju sa najznačajnijim ljudima u gradu, čime prebrinu sve službenike, inspektore i druge sitne karike u lancu. Njima će biti dovoljan samo jedan detaljan poziv šefa – kaže izvor „Blica”, i sam jedan od učesnika u ovom lancu. Kako on napominje, korupcija na veliko, koja zahteva ulazak funkcionera u igru, košta daleko više i rešava se kroz procente (od 7 do 12 odsto) ili obezbeđivanje kola ili stanova.
Urbanisti traže mito i do 10.000 evra
Izvor: Blic Hana Dunđerov Ivana Kupek| 25. 02. 2011. - 00:02h | Foto: A. Kamasi
NOVI SAD - Čak 40 odsto Novosađana doživelo je da im neko zatraži mito, a još 34,2 odsto poznaje osobe koje su dale novac da bi dobile protivuslugu. Ubedljivo najčešće mito se daje saobraćajcima, u proseku oko 10 evra, a najdeblje koverte primaju službenici iz sektora urbanizma, do 10.000 evra, pokazalo je istraživanje „Blica”.
![119739_nskorupcija01novisad04-korupcija_f.jpg](http://www.blic.rs/data/images/2011-02-25/119739_nskorupcija01novisad04-korupcija_f.jpg?ver=1298590799)
U istraživanju koje je trebalo da pokaže koliko je korupcija rasprostranjena u Novom Sadu, učestvovalo je 100 ispitanika različitog pola, starosti i socijalne strukture. Koliko je situacija crna, ilustruje podatak da čak 83 odsto građana iz prve ruke zna primere korupcije, od čega je 40 odsto aktera, još 34,2 odsto u familiji ima osobu koja je dala mito, a desetak odsto o tome je slušalo od svojih prijatelja.
Nezvanični cenovnik „usluga” u evrima
- saobraćajci 10–150
- prijem u bolnicu 50–100
- carski rez 500–800
- epidural 500
- operacija 400–1.500
- diploma zanata 1.300
- ispit 200–2.000
- pozitivna ocena 400
- uknjižba stana 300
- dokumenti 20–100
- brisanje prijave inspekcije 50–700
- „usluge“ urbanista 2.000–10.000
Za pijanstvo 150 evra
Čak 28,5 odsto Novosađana bilo je spremno da prizna da je otvoreno nudilo mito, a tek 17 odsto ljudi ima tu privilegiju da živi u svetu u kome nema korupcije.
Svaki peti ispitanik je bar jednom u životu dao mito saobraćajcu, i to od 1.000 do 3.000 dinara, zavisno od prekršaja – prekoračenja brzine ili prolaska kroz crveno.
– Bio sam pripit kada sam sleteo u jarak. Niko nije povređen, ali kasko mi ne bi bio isplaćen da se videlo da imam alkohola u krvi. Policajac mi je otvoreno tražio 150 evra da lažira dreger – priča Novosađanin M. N. (36).
Neki od ispitanika navodili su da su čuli za podmićene inspektore, a poslednji inspektor koji je u Novom Sadu priveden zbog mita bio je Zoran Gavanski, bivši načelnik Odeljenja za narkotike, uhapšen u akciji „Sablja” jer je primao novac i poklone od Dušana Spasojevića iz zemunskog klana: „reno klio“, gliser, dva mobilna telefona, novac...
Lekarima novac dalo 15 odsto ljudi
Medicinskom osoblju mito je dalo čak 15 odsto ispitanih, a ustanove koje se najčešće pominju su Betanija, hirurgija Kliničkog centra i Institut za onkologiju. U porodilištu novac se najčešće uzima za: prisustvo babice na porođaju (100 evra), carski rez (od 500 do 800 evra) i epiduralnu anesteziju (150 evra, plus 350 evra za dolazak lekara).
– Pre tri godine, u nekoliko navrata mi je traženo od 50 do 100 evra za prijem majke na Kliniku za interne bolesti kojoj je život visio o koncu. Mogla bih prstom da pokažem ko mi je tražio novac – kaže Miroslava Radosavljević, službenica iz Novog Sada.
Sudije najpoštenije
U Novom Sadu ili rade najpoštenije sudije na svetu ili se niko ne usuđuje da o ovoj temi javno prozbori. Jedine optužbe pale su na račun veštaka, čije se usluge mogu prilagoditi zahtevima klijenta za nekoliko stotina evra. Takođe, ne pamti se da je ijedan sudija ikada priveden pod ovako teškom optužbom.
Novac traže i pojedini hirurzi, i to od 400 do 1.500 evra. Novosađaninu D. D. (64) hirurg je tri puta skidao dete sa upalom slepog creva sa plana za operacije dok nije dobio 400 evra. Ako je verovati ispitanicima, ipak se najveće svote daju na Institutu za onkologiju, gde se pominju i „uplate” od 2.000 evra. Konkretne optužbe ipak nisu iznete, osim 2005. godine kada je u žiži javnosti bio Institut za kardiovaskularne bolesti i snimak pacijenta Dragana Bjeljića koji je tvrdio da je ženinu operaciju platio 6.500 evra, ali je krivična prijava izostala. Jedina hapšenja u gradu dogodila su se u Vojnoj bolnici, a postupci su još u toku.
Velike svote od 4.500 evra traže se za sređivanje invalidske penzije, u šta se uverio novinar „Blica” na sastanku sa činovnikom Miletom, posrednikom u lancu korupcije. Za podmićivanje lekarske komisije dovoljno je „samo” 200 evra.
– Ginekolog me je poslao na bolovanje, a komisija je odbila da ga produži. Posle tri odbijanja, shvatila sam lekciju i pronašla lekara kome sam dala 200 evra – priča Z. M. (26).
Polaganje ispita do 2.000 evra
Ista tarifa važi i za unapred doturena ispitna pitanja na fakultetima. Student koji preko posrednika, svog kolege, doturi ovu svotu do asistenta ili profesora, garantovano će biti prvi prozvan na ispitu i izvući prvu kartu sa poznatim pitanjima. Direktna kupovina ispita od samog profesora košta od 1.000 do 2.000 evra, a na nju se odvaže samo oni čiji roditelji poznaju profesore ili studenti koje su kontaktirali posrednici. Preko posrednika moguće je, tvrdi G. S. (26), kupiti i diplomu zanatlije i to za 1.300 evra, a hapšenje jednog od profesora Elektrotehničke škole V. V. (47) pokazalo je da pozitivna ocena u ovoj školi staje 400 evra.
Podmićivanje novinara
Da u svakom žitu ima kukolja, potvrđuje i podatak da je korupcija očigledno rasprostranjena i među novinarima. Novinari „Blica” su u nekoliko navrata bili i sami u situaciji da odbijaju „poklone” u vrednosti od 100 do 2.000 evra.
I tarife činovnika izražene su u stotinama evra: uknjižba stana (300 evra), brisanje prijave komunalnih inspektora (100 evra), usluge tržišne inspekcije (600–700 evra), inspekcije rada (300 evra). Za dokumente se plaća od 20 do 100 evra, izuzev tehničkog pregleda kola koji košta 2.000 dinara. Ubedljivo najveći keš, tvrde upućeni, daje se u urbanizmu – od 2.000 do 10.000 evra. Tu podmićivanje počinje već prilikom obezbeđivanja zemljišta kada se jednom kupcu daje četiri puta veća svota od tržišne vrednosti.
Upravo zbog toga što teško dolaze do placa, investitori čine sve da bi odobrenje za izgradnju stiglo i pored toga što će zgrada biti sprat viša, nekoliko metara šira ili duža. Novac se ne žali kroz celu proceduru sticanja urbanističko-tehničkih uslova do izdavanja odobrenja za izgradnju koje je zeleno svetlo za izlivanje temelja. Koverte za „podmazivanje” teže od 2.000 do 10.000 evra, što je, tvrde naši izvori, do sada najveća suma.
Sledeća tačka u podmićivanju je odobrenje za izgradnju po izmenjenoj dokumentaciji, koje se izdaje investitoru ukoliko je iz „objektivnih razloga” baš morao da odstupi od prvobitnog plana. Tu je i upotrebna dozvola, koja omogućava da počne useljavanje. Ostale sitne „usluge” staju znatno manje i obično se rešavaju sa do 500 evra.
Nije isto biti velika ili mala riba u građevinarstvu. Onima najvećima ne treba puno koverata, jer priču završavaju sa najznačajnijim ljudima u gradu, čime prebrinu sve službenike, inspektore i druge sitne karike u lancu. Njima će biti dovoljan samo jedan detaljan poziv šefa – kaže izvor „Blica”, i sam jedan od učesnika u ovom lancu. Kako on napominje, korupcija na veliko, koja zahteva ulazak funkcionera u igru, košta daleko više i rešava se kroz procente (od 7 do 12 odsto) ili obezbeđivanje kola ili stanova.